SOLSKIN GENNEM REGNEN
Du bliver hjemme.
Solen skinner, men det regner stadigt
Ræve holder deres bryllupper i dette vejr.
Og de kan ikke lide, at nogen ser dem.
Hvis man gør det, bliver de meget vrede.
Du gik ud og så...
..noget, du ikke skulle have set.
Jeg kan ikke lukke dig ind nu.
Den vrede ræv kom og så efter dig.
Den efterlod dette.
Du forventes at dræbe dig selv.
Gå straks og bed om tilgivelse.
Giv kniven tilbage og sig, hvor ked du er af det.
De plejer ikke at tilgive.
Du må være rede til at dø.
Af sted.
Med mindre de tilgiver dig, kan jeg ikke lukke dig ind.
Men jeg ved ikke, hvor de bor.
Det finder du ud af.
På dage som denne er der altid regnbuer.
Ræve bor under regnbuer.
FERSKENLUNDEN
Tag denne, storesøster.
Tak.
Var der ikke seks af jer?
Du var seks, så jeg tog seks af dem.
Du tager fejl. Men du kan få den ene ekstra.
Det havde jeg allerede tænkt mig.
Det er mærkeligt.
Der var seks af jer. Er nogen gået?
Nej.
Jeg er sikker på, der var een mere.
Vær ikke fjollet. De er nok.
Lad os nu i fred.
- Hun er der. - Hvem?
En pige.
Der er ikke nogen.
Hun var der.
Har du feber?
Sig mig,...
..hvem er hun?
Har du det godt?
Vent!
Hvor skal du hen? Du må ikke gå ud.
Hey, lille dreng!
Vi har noget at sige til dig.
Hør nøje efter.
Vi vil aldrig komme til dit hus igen.
Hvorfor ikke?
Din familie...
..fældede alle ferskentræerne...
..i lunden.
Men "Dukkedag" er for ferskenblomster.
Det er for at fejre, at de kommer.
Vi dukker personificerer ferskentræet.
Vi er træernes ånd; blomsternes liv.
Hvordan kan i fejre det, når disse træer er fældet.
De forsvundne træer græder i sorg.
Græd ikke. Tårer hjælper ikke.
Bebrejd ham ikke.
Barnet græd, da de fældede vores træer.
Han prøvede endda at stoppe dem.
Ja, Fordi han kan lide ferskner.
Nej!
Ferskner kan købes.
Men hvor kan du købe en hel ferskenlund i blomst.
Jeg elsker denne lund...
..og ferskentræerne som blomstrede her.
Men de er her ikke mere. Derfor græd jeg.
Udmærket. Jeg forstår det.
Han er en god dreng.
Skal vi tillade ham...
..at se vores ferskenlund i blomst igen?
SNESTORMEN
Det bliver mørkt igen.
Det er snart nat.
Vær ikke dum.
Vi forlod lejren for kun nogle timer siden.
Men vi gik sent. Vi som over.
Det er ikke sandt.
Den er kun elleve.
Dit ur er i stykker.
Nej.
Viseren bevæger sig.
Sneen får det til at synes mørkt.
Endnu en storm kommer.
Skynd dig. Lad os gå!
Er vi på ret kurs?
Selvfølgelig er vi det.
Vi er igennem denne slugt meget snart.
Vores lejr er ikke langt væk.
Vi er der snart.
Nok! Jeg er træt af at høre på dig.
Jeg har fået nok.
Op!
Op med dig! Gå!
Vi er bjergfolk.
Vi kan ikke lade en snestorm slå os ud.
Det har været sådan i tre dage.
Denne snestorm får aldrig ende.
Vær ikke dum.
Aldrig!
Den venter på at vi dør!
Fint så.
En kort pause.
Der kommer nogen!
Ja, der kommer nogen!
Der kommer ikke nogen! Det er en illusion!
Fald ikke i søvn!
Hvis du gør det, dør du!
Vågn op!
Forbliv vågen!
Vågn op!
Sov ikke!
Sneen er varm.
Isen er gloende.
Vågn op!
Har du det godt?
Vågn op! Kom nu!
Se! Se det der!
Vores lejr.
TUNNELEN
Menig Noguchi!
Ja, anfører!
Du -
Anfører, er det sandt? Blev jeg dræbt i kamp?
Jeg -
Jeg kan ikke tro, at jeg virkelig er død.
Jeg tog hjem. Jeg spiste en særlig kage, min mor havde bagt.
Jeg husker det tydeligt.
Det har du fortalt før.
Du blev skudt. Du besvimede.
Så vågnede du op. Jeg passede dig, og du fortalte det.
Det var en drøm. Du drømte det, da du var bevidstløs.
Jeg var så stærk, at jeg stadig husker det.
Men efter fem minutter eller deromkring, døde du.
De er virkelig død.
Jaså.
Men mine forældre...
..tror ikke, jeg er død.
Dette er mit hjem.
Min moder og fader...
..er der...
..stadigt ventende på mig.
Men det er sandt. Du døde.
Jeg er ked af det, men du døde.
Du er virkelig død. Du døde...
..i mine arme.
Noguchi!
Stop!
Hils på anføreren!
Presenter...
..gevær!
Tredje deling rør!
Tredje deling hjemkommet til basen, Hr.
Ingen faldne.
Hør.
Jeg forstår, hvordan I må have det.
Alligevel...
..blev tredje deling tilintetgjort.
I blev dræbt i kamp.
Det er jeg ked af.
Jeg blev ikke dræbt. Jeg overlevede.
Jeg kan næppe se jer i øjnene.
Jeg sendte jer ud for at dø.
Det er min skyld.
Jeg kunne lægge skylden...
..på den krigens dumhed.
Men jeg kan ikke skyde skylden på det.
Jeg kan ikke fornægte min tankeløshed. Min dårlige ledelse.
Imidlertid...
..blev jeg taget til fange.
Jeg led så meget i lejren, at jeg følte, det var lettere at dø.
Og...
..nu...
..når jeg ser på jer,...
..føler jeg samme smerte.
Jeg ved, at jeres lidelse og tortur var meget større.
Men...
..helt ærligt...
..ville jeg...
..ville jeg have ønsket at dø sammen med jer.
Det ville jeg virkeligt.
Tro mig.
Jeg mærker din bitterhed.
De kalder jer "helte",...
..men I døde..
..som hunde.
Men...
..sådan at vende tilbage til verden, beviser intet.
Jeg beder jer!
Gå tilbage.
Gå tilbage og hvil i fred.
Tredje deling!
Omkring!
Fremad...
..march!
KRAGER
Goddag.
Ved du, hvor Vincent Van Gogh bor?
Leder du efter ham?
Han gik over broen og gik den vej.
Tak.
Men...
..vær forsigtig. Han har været på en sindssygeanstalt.
Er du ikke Vincent Van Gogh?
Hvorfor maler du ikke.
For mig er dette sceneri utroeligt.
Scenerier, der ser ud som et maleri, laver ikke et maleri.
Hvis du giver dig tid til at se efter,...
..har al natur sin ynde.
Og når den naturlige skønhed er der,...
Og så - som hvis det var en drøm...
..udfolder det sig.
Ja, jeg fortærer dette naturlige miljø.
Jeg fremkalder det fuldstændigt og fastholder det.
Og når jeg er færdig,...
..er billedet foran mig også færdig.
Men det er så svært at holde det i sig.
Hvad gør du så?
Jeg arbejder, jeg knokler. Jeg driver mig frem som et lokomotiv.
Jeg beundrer dig.
Tråden rinder ud.
Så lidt tid tilbage for mig at male i.
Er alt vel?
Du ser ud til at være såret.
Det?
Ja.
I går prøvede jeg at færdiggøre et selvportræt.
Jeg kunne ikke få øret rigtigt, så jeg skar det af.
Solen...
.. udfordrer mig til at male.
Jeg kan ikke stå her og spilde min tid med at snakke.
MOUNT FUJI I RØDT
Hvad er det?
Hvad sker der?
Er Fuji i udbrud?
Hvor frygteligt.
Det er endnu værre!
Vidste du ikke det?
Atomkraftværket er eksploderet.
De seks atomreaktorer.
De eksploderer en efter een.
Japan er så lille at der ingen flugt er mulig.
Det ved vi alle.
Ingen vej væk. Men vi må alligevel prøve. Ingen anden vej.
Dette er enden.
Men...
..hvad skete der?
Hvor gik alle de folk hen?
Hvor flygtede de hen?
Til havets bund.
Delfinerne.
Selv de tager af sted.
Heldige delfiner.
De kan svømme væk.
Det hjælper ikke.
Radioaktiviteten vil ramme dem.
Skyerne...
.. den røde.
Det er plutonium-239.
10.000.000 -del af et gram giver kræft.
Den gule er strontium-90.
Det går ind i dig...
..og forårsager leukæmi.
Den lilla er cesium-137.
Den påvirker reproduktionen.
Den giver mutationer.
Den laver vanskabninger.
Menneskets dumhed er utrolig.
Radioaktivitet er usynlig.
Og på grund af dens farlighed, har de farvet den.
Men det fortæller dig bare, hvad der slår dig ihjel.
Dødens visitkort.
Vi ses.
Vent!
Stråling dræber ikke øjeblikkeligt.
Hvad så?
En langsom død er endnu værre.
Jeg nægter at dø langsomt, voksne dør -
De har levet længe nok allerede.
Men børn har ikke engang levet endnu. Der er ikke retfærdigt
At vente på at dø, er ikke at leve.
De sagde, at atomkraftværker var sikre.
Menneskelige fejl er faren, ikke selve atomkraftværket.
Ingen fejl, ingen farer. Det var det, de sagde. Løgnere!
Hvis de ikke bliver hængt for dette, vil jeg selv slå dem ihjel.
Bare rolig. Radioaktiviteten vil gøre det for dig.
Undskyld.
Jeg er een af dem, der fortjener at dø.
DEN GRÆDENDE DÆMON.
Du er et menneske, ikke?
Hvad er der galt?
Er du en dæmon?
Det tror jeg.
Men jeg var et menneske engang.
Sikke en verden.
Hvor dumt!
For længe siden...
..var dette stred et smuk blomstermark.
Så forvandlede disse atombomber, disse raketter...
..det til denne ørken.
Nu...
..få grund af al det nedfald...
..gror der mærkelige blomster.
Løvetand.
Løvetand?
Kæmpe løvetand.
Dette er en rose.
Stænglen vokser fra blomsten...
..og en sær knop ved toppen.
Den er strålingsforurenet.
Det laver mutationer.
Blomsterne er forkrøblede.
Ikke blot blomster.
Mennesker også. Se på mig.
Den dumme menneskelighed gjorde dette.
Den gjorde vores planet til en losseplads for giftigt affald.
Naturen er forsvundet fra jorden, den natur vi plejede at nyde.
Vi har mistet fuglene, dyrene, fiskene.
For nogen tid siden...
..så jeg en harer med to hovedet,...
..en enøjet fugl...
..og en behåret fisk.
Hvordan spiser mad så?
Der er ingen mad!
Vi spiser os selv.
De svage går først.
Det er snart min tur.
Selv her, har vi klasser.
En-horn dæmoner som mig bliver altid...
..ædt af dem, som har to eller tre horn.
Tidligere var de stærke og fordringsfulde.
Og nu viser de sig stadigt som dæmoner.
Så de må have det, som de vil.
Lad dem have de horn.
Så lad dem leve i tortur, sådan som de ser ud.
Det er et helvede.
Værre end døden.
De kan ikke dø, selv hvis de ville.
Det er deres straf -
Udødelighed.
Torteret af deres synder...
..må de lide evigt.
De vil æde mig snart. Jeg vil blive fri.
Men jeg vil ikke ædes.
Derfor løber jeg væk.
Men så bliver jeg så sulten, at...
..jeg væmmes over mig selv.
Jeg var landmand, da jeg var et menneske.
Jeg smed litervis mælk i floden, for at holde priserne oppe.
Jeg begravede kartofler og kål med en bulldozer.
Hvor dumt!
Hører du det?
Når natten kommer...
..skriger de berømte dæmoner i smerte.
Deres horn smerter værre end kræft.
De beder om døden, men er dømt til at leve i smerte i evighed.
Men ingen dræber dem.
Så de skriger bare.
Kom, så vil jeg vise dig det.
Du vil se, hvordan de skriger.
Mit horn begynder også at smerte.
Gå væk.
Hvorhen?
Vil du også gerne være en dæmon?
VANDMØLLE LANDSBYEN
God dag.
Hvad hedder denne landsby?
Den har ikke noget.
Vi kalder den bare "Landsbyen"
Nogle kalder den Vandmølle Landsbyen.
Bor alle landsbyfolkene her?
Nej.
De bor andre steder.
Er der ikke elektricitet her?
Det er ikke nødvendigt.
Folk bliver for vandt til bekvemmeligheder.
De tror, bekvemmeligheder er bedre.
De smider det ud, der virkeligt er godt.
Men hvad med lys?
Vi har lys og linolie.
Men natten er så mørk.
Ja. Det er det, nætter skal være.
Hvorfor skulle natten være lys som dagen?
Jeg ville ikke have nætter så lyse, at man ikke kunne se stjernerne.
I har rismarker.
Men ingen traktor til at dyrke dem med?
De er ikke nødvendige.
Vi har køer og heste.
Hvad bruger i som brændstof.
For det meste brænde.
Vi synes ikke, det er godt at fælde træer, men...
..der vælter nok af sig selv.
Vi skærer dem op og bruger dem til brænde.
Og hvis men laver trækul af træet,...
..kan blot få træer give så meget varme som en hel skov.
Ja, og komøg er også godt brændstof.
Vi prøver at bo sådan, som man plejede at gøre.
Det er naturens livsform.
Folk har i dag glemt...
..at de blot er en del af naturen.
Nu ødelægger de naturen...
..som deres liv er afhængige af.
De tror altid, at de kan gøre det bedre.
Især videnskabsfolk.
De er nok kloge, men...
..de fleste forstår ikke...
..naturens inderste.
De opfinder kun ting, der til slut kun gør folk ulykkelige.
Dog er de så stolte af deres opfindelser.
Hvad der er værre er, at det tror de fleste. De ser dem...
..som mirakler.
De forguder dem.
De ved det ikke, men de mister naturen.
De ser ikke, at de vil gå til grunde.
Det vigtigste for mennesket er...
..ren luft og rent vand...
..og træerne og græsset, der laver det.
Alt er blevet snavset,...
..forurenet for evigt.
Snavset luft, beskidt vand...
....tilsviner menneskenes hjerter.
På min vej hertil så jeg...
..nogle børn, der satte blomster på en sten ved broen.
Hvorfor det?
Åd det.
Min fader fortalte det engang.
For længe siden...
..døde en syg rejsende ved broen.
Landsbyfolkene ynkedes og begravede ham lige der.
De anbragte en stor sten på hans grav...
..og satte blomster på den.
Det blev en skik at sætte blomster der.
Ikke kun for børnene.
Alle landsbyfolkene...
..sætter blomster der, når de går forbi,...
..selv om de fleste ikke ved hvorfor.
Fejres noget i dag?
Nej, en begravelse.
Finder du det mærkeligt?
En pæn, glad begravelse.
Det er godt...
..at arbejde hårdt...
..og leve længe og så blive takket.
Vi har intet tempel eller præst her.
Så alle landsbyfolkene...
..bærer den afdøde...
..til kirkegården på bakken.
Vi bryder os ikke om det, når unge eller børn dør.
Det er svært at fejre et sådant tab.
Men heldigvis...
..har folk i denne landsby ført et naturligt liv.
Så mange dør i en moden alder.
Kvinden, vi begraver i dag...
..ble nioghalvfems.
Du må undskylde mig,...
..men jeg må med i processionen.
For at sige sandheden,...
..var hun min første kærlighed.
Men knuste mit hjerte...
..og forlod mig for en anden.
Hvor gammel er du for resten?
Mig?
Ethundredeogtre.
En god alder at holde op med at leve.
Nogle siger, at livet er hårdt.
Det er noget snak.
Det er faktisk godt at være levende.
Det er begejstrende.
Dansk oversættelse: Thomas Richardt